שיף כתב:דודו של בעל הרבבות אפרים זצ"ל
שיף כתב:רבונא דעלמא...
והיו עיניך חסומות
שמואל דוד כתב:בד״א הרב נטע גרינבלט ז״ל אב״ד מעמפיס
הרב נטע גרינבלט נולד בשנת 1925 בוושינגטון הבירה. בשנת 1928 עברו הוריו לאלנוויל, ניו יורק, שם אביו, הרב יצחק, יליד בריסק, הפך להיות רב בית הכנסת. לאחר מכן הרב יצחק הפך להיות רב כנסת בניוארק, בו הייתה קהילה יהודית גדולה. הרב יצחק תלמיד חכם שכתב ספרים, וגם הסתובב כמגיד ודרשן.
בשנת 1943, הרב יצחק פתח את בית ספר בניוארק, שהיה בית הספר הדתי השני שנפתח בניו ג'רזי.
בנו, הרב נטע גרינבלט נולד בוושינגטון, אך שהה בישראל בין השנים 8 עד גיל 12. הוא חזר לארה"ב לבדו בגיל 12 בשנת 1937 כדי ללמוד אצל הרב דוד ליבוביץ בישיבת חפץ חיים בוויליאמסבורג. המשגיח של הישיבה היה הרב חיים פנחס שיינברג זצ"ל. הרב גרינבלט למד עם בחורים שהיו מבוגרים ממנו בהרבה והצליח להחזיק מעמד לפליאת חבריו ורבותיו.
בשנת 1943 הצטרף הרב גרינבלט לישיבתו של פוסק הדור הרב משה פיינשטיין, במתיבתא 'תפארת ירושלים', והיה לאחד מקבוצה קטנה של תלמידיו הקרובים.
באותן שנים, כשהגיע טלפון לרב משה פיינשטיין היה עונה לשיחה בחור מהישיבה. אם השאלה הייתה פשוטה, הבחור היה עונה עליה, ואם הייתה קשה, הוא היה מעביר את הטלפון להרב משה. הרב גרינבלט ענה לטלפון במשך שלוש השנים שהוא היה שם.
הרב נטע חזר שוב לארץ בשנת 1946, כאן למד שנתיים בישיבת חברון והיה חברותא של הרב אהרן כהן, לימים ראש ישיבת חברון. פעם אחת, במהלך הסדר שמע הרב גרינבלט ווארט חזק בלימוד, והוא רקע ברגלו מרוב שמחה ואושר. אך התברר כי הרקיעה עשתה חור ברצפה. הישיבה החליטה לא לתקן את זה, מהטעם, שהתלמידים יראו שכך צריך ללמוד תורה בהתרגשות ובלהט עד כדי לעשות חור ברצפה.
הרב גרינבלט חזר לארה"ב בשנת 1948 כי אביו היה חולה. בשנת 1949, כאשר אביו הרגיש טוב יותר, ראה הרב גרינבלט מודעה בעיתון יהודי, כי מחפשים רב ומורה בממפיס, טנסי. אביו עודד אותו לקחת את זה. הרב גרינבלט העביר את השנים הבאות עד לפטירתו של אביו בנסיעה הלוך ושוב בין ממפיס לניו יורק.
באותן שנים, הרב גרינבלט התחיל ללמד בתלמוד תורה המקומי, שישה חודשים לאחר מכן, הוא הקים את האקדמיה העברית של ממפיס. זאת הייתה הפתיחה הגדולה ביותר באותה תקופה שהייתה לבית ספר יהודי, 34 תלמידים. בשיעור הראשון היה הרב נחום לנסקי, ראש ישיבה בנר ישראל. הוא לא גבה שכר לימוד, כי באותה התקופה, כמעט אף אחד לא היה מגיע אם הלימודים היו בתשלום. העניות דחקה את חיי הקהילות עד שהיה קשה לגרום לילדים יהודים להגיע אפילו בחינם. לפיכך בית הספר לא גבה שכר לימוד במשך 15 שנה. אגב, כיום, הוא עדיין פעיל ופתוח.
באתר Matzav פורסם, כי יום אחד בבית הכנסת שמע הרב גרינבלט שני יהודים מדברים. "אני מרגיש רע עם הילדה קפלן. היא באה ממשפחה ענייה, היא שומרת שבת, אין לה איך להכיר חתן, ולעולם לא תתחתן כי היא לא מתרועעת עם כולם".
הרב גרינבלט אמר, "על מי אתה מדבר? אני מחפש בחורה כזו". הרב גרינבלט נפגש איתה, והם נישאו ב-1949.
כאשר הרב גרינבלט התחתן עם אשתו, היו בני משפחה שמחו על כך שהוא תלמיד חכם, ויכול היה להתחתן עם בת של ראש ישיבה במקום עם בתו של בעל בית פשוט ממפיס פשוט. הרב גרינבלט הסביר מאוחר יותר שאשתו הייתה למעשה שומרת השבת היחידה בעיר, למשפחתה לא היה כסף והיא ניהלה חיים פשוטים עם ערכים יהודיים חזקים.
לימים סיפר עוד כי הוא שמע שלסבא שלה, שהגיע מליטא, יש חנות בעיר בשכונה לא יהודית, והחנות סגורה בשבת, הוא לא סמך על עצמו שיחליט מתי לפתוח אותה אחרי השבת, אז הוא היה שואל ילד אם הוא ראה שלושה כוכבים בשמים במוצאי שבת. ואז פתח את החנות שלו. הרב גרינבלט התרגש מזה ורצה אשה ממשפחה כזאת.
הרב גרינבלט הפך למוהל, והתחיל לכתוב גיטין, הוא נסע בכל רחבי ארה"ב במשך 60 שנה כדי להבטיח שנשים יהודיות גרושות חילוניות יקבלו גט. בנוסף, הרב גרינבלט בנה מקוואות בערים רבות בדרום. הוא גם עבד עבור ארגון הכשרות העולמי ה-OU ופיקח על שחיטה במפעלי הבשר הכשרים של ה-OU באיווה. הוא עזר להקים את בית הספר התיכון היהודי בממפיס. וכיהן כרב בית כנסת במשך 18 שנים ובמשך 50 השנים הבאות החזיק מניין בביתו בכל שבת.
הרב גרינבלט הותיר אחריו משפחה נפלאה, חמישה ילדים שממשיכים את מורשתו. בנו, הרב דוד גרינבלט מלורנס ניו יורק, ייסד ומנהל כמה קרנות צדקה גדולות.
הלוויתו תתקיים מחר (ראשון) במתיבתא תפארת ירושלים בשעה 14:00 שעון מקומי.
כולי האי כתב:הזכירו שבעל הרבבות אפרים הוא אחיין של הרב גרינבלט זצ"ל. הכרתי את הרב רבבות אפרים בסוף ימיו ולפי השנים נראה יותר שהיה אחיו.
בדיעבד כתב:בודאי לא אחיו. אני לא יכול לאשר שהיו להם קשר משפחתי, אבל לא אחים. הרב נטע היה יליד אמריקה, והרב אפרים היה יליד ירושלים.
פולסברג כתב:כולי האי כתב:הזכירו שבעל הרבבות אפרים הוא אחיין של הרב גרינבלט זצ"ל. הכרתי את הרב רבבות אפרים בסוף ימיו ולפי השנים נראה יותר שהיה אחיו.
סברות והשערות נאות, אבל מה נעשה שהיה אחיין.
לכו נא ונוכחה עם המציאות.
נפתחגיורא בשמי שמיא כתב:על היתרו המפורסם נדון באשכול נפרד viewtopic.php?f=7&t=24608
ובלי להיכנס לדון על היתרו זה (ובפרט שהאשכול ההוא נעול),
מה שנכון נכון כתב:כל הרבבות אפרים מלא בד"ת מדודי ר' נטע צבי.
חיבר ס' כריח שדה עה"ת. נמצא באוצר.
פילווישוק כתב:אבקש לברר מה ששמעתי בעבר, שהגאון זצ"ל ייחס את אריכות ימיו בבריאות [כמובן שהוא לא היה מייחס זאת למאמרם ז"ל 'הוי קבל וקיים', ואולי זוז"ג] לברכת כהנא רבה הראי"ה קוק כאשר חלה בילדותו בירושלים.
יש"כ של הרב הגה"מ על דבריו, כדרכו היפה וכסגנונו הנעים.הגהמ כתב:
ואולם לגבי ר' נטע זצ"ל המבצר במקומו עומד. הוא תמיד ראה עצמו כמשוייך לעולם הרבנים והת"ח של פעם (כמו שאפשר היה להכיר מיד מהופעתו החיצונית...). כל מאודו אומר גאונות ושנינות חכמה וחריפות. כל שיחו ושיגו מבריק ומחכים, כחידוש בסוגיית השוחט והמעלה, כדיוק בלשון הפיוט והיוצר, כתובנה מעמיקה במקרא ומפרשיה, כהוראה פסוקה בכתיבת שם נהר הפוטומאק בגט. כמובן גם ידע לתבל שיחת חולין של ת"ח עם סיפורים בסגנון בריסקאי מובהק על הגדולים שהכיר ועל אורח חייהם. תמיד בשנינות ובפסקנות, אבל תמיד עם בת שחוק קטן על זווית שפתיו.
איש_ספר כתב:יש"כ של הרב הגה"מ על דבריו, כדרכו היפה וכסגנונו הנעים.הגהמ כתב:
ואולם לגבי ר' נטע זצ"ל המבצר במקומו עומד. הוא תמיד ראה עצמו כמשוייך לעולם הרבנים והת"ח של פעם (כמו שאפשר היה להכיר מיד מהופעתו החיצונית...). כל מאודו אומר גאונות ושנינות חכמה וחריפות. כל שיחו ושיגו מבריק ומחכים, כחידוש בסוגיית השוחט והמעלה, כדיוק בלשון הפיוט והיוצר, כתובנה מעמיקה במקרא ומפרשיה, כהוראה פסוקה בכתיבת שם נהר הפוטומאק בגט. כמובן גם ידע לתבל שיחת חולין של ת"ח עם סיפורים בסגנון בריסקאי מובהק על הגדולים שהכיר ועל אורח חייהם. תמיד בשנינות ובפסקנות, אבל תמיד עם בת שחוק קטן על זווית שפתיו.
בלינק השני שהביא הרב פולסברג, מעיר הרנ"ג לשומעיו על בית אחד בפיוט ברוך אל עליון לר"ב ממגנצא
הדברים נאמרים ברובם באנגלית אבל אני חושב שהבנתי את דבריו.
הוא מתייחס לפיסקה
וְאַשְׁרֵי כָּל חוֹכֶה לְתַשְׁלוּמֵי כֵפֶל,
מֵאֵת כֹּל סוֹכֶה שׁוֹכֵן בָּעֲרָפֶל,
כידוע כָּל הוא בא כנסמך (קרוב ה' לכל קוראיו וגו').
ואילו כֹּל הוא בפני עצמו (טוב ה' לכל, ורחמיו וגו').
כל סוכה, הוא כינוי להקב"ה שהוא רואה הכל או מסוכך על הכל.
וממילא צריך לומר כֹּל סוֹכֶה.
אבל האומרים כָּל סוכה, הרי זה כביכול ריבוי רשויות.
איש_ספר כתב:בלינק השני שהביא הרב פולסברג, מעיר הרנ"ג לשומעיו על בית אחד בפיוט ברוך אל עליון לר"ב ממגנצא
הדברים נאמרים ברובם באנגלית אבל אני חושב שהבנתי את דבריו.
הוא מתייחס לפיסקה
וְאַשְׁרֵי כָּל חוֹכֶה לְתַשְׁלוּמֵי כֵפֶל,
מֵאֵת כֹּל סוֹכֶה שׁוֹכֵן בָּעֲרָפֶל,
כידוע כָּל הוא בא כנסמך (קרוב ה' לכל קוראיו וגו').
ואילו כֹּל הוא בפני עצמו (טוב ה' לכל, ורחמיו וגו').
כל סוכה, הוא כינוי להקב"ה שהוא רואה הכל או מסוכך על הכל.
וממילא צריך לומר כֹּל סוֹכֶה.
אבל האומרים כָּל סוכה, הרי זה כביכול ריבוי רשויות.
יהושפט כתב:אני שמעתי הערה זו מהגרד"צ הילמן זצ"ל בשם להבדיל בין חיים לחיים הגרי"ג אדלשטיין שליט"א
איש_ספר כתב:וְאַשְׁרֵי כָּל חוֹכֶה לְתַשְׁלוּמֵי כֵפֶל,
מֵאֵת כֹּל סוֹכֶה שׁוֹכֵן בָּעֲרָפֶל,
כידוע כָּל הוא בא כנסמך (קרוב ה' לכל קוראיו וגו').
ואילו כֹּל הוא בפני עצמו (טוב ה' לכל, ורחמיו וגו').
כל סוכה, הוא כינוי להקב"ה שהוא רואה הכל או מסוכך על הכל.
וממילא צריך לומר כֹּל סוֹכֶה.
אבל האומרים כָּל סוכה, הרי זה כביכול ריבוי רשויות.
פרנצויז כתב:ראה בסידור אזור אליהו (עמ' תקע"ז) שגם שם נדפס "כֹּל סוֹכֶה", כנזכר כאן, כ' עם חולם.
יושב בשער כתב:שיטה מחמירה היה לו להרב נטע ז"ל בענין גירות, ולא היה ניח"ל כלל ממצב קבלת הגירות בארצה"ב. בכלל סבר שהגרים צריכים להיות מוכנים לנתק את עצמם מהעבר שלהם, ש"גר שנתגייר כקטן שנולד" הוא לא רק מציאות אלא גם הגדרת התכונה הדרושה מהגר, ומכיון שבכמה וכמה הזדמנויות הרגש כזה חסר, מן הראוי שלא לקבל גר כזה.
כלבאשבוע כתב:...
הרב נטע גרינבלט מממפיס, טנסי, רב מפורסם, טייל לא מעט ברחבי העולם בשנות חייו הארוכות. לאורך הדרך, הוא פגש גדולי תורה רבים, כשהוא צובר מספיק סיפורים כדי למלא כמה כרכים. בעת שישב עדיין בארה"ב, הוא למד כמה שנים בבוסטון, בישיבתו של הגאון רבי יוסף דב סולובייצ'יק שלא האריכה ימים רבים.
החברותא שלו היה הגאון רבי מיכל פיינשטיין זצ"ל, חתנו לימים של הרב מבריסק. "לא עבר שיעור אחד בלי שהרב סולובייצ'יק יצטט מתורת סבו, הגאון רבי חיים מבריסק. הוא ממש חי אותה". בהמשך, כבחור בארץ ישראל בשנים שאחרי המלחמה, הייתה לו הזכות לפגוש את מרן הגרי"ז מבריסק זצ"ל, בכמה הזדמנויות בהן הגיע לביתו.
......
חזור אל “משפחות סופרים וימות עולם”
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 138 אורחים