(טו) עוד זאת ישמשו. פירוש הא דכתיב "והיו למאורות" וכו', ומשמע לפי פשוטו כי אין להם שמוש אחר רק שיהיו למאורות ברקיע השמים להאיר על הארץ, ואין הדבר כן, שהרי כבר אמר לפני זה (פסוק יד) "והיו לאותת ולמועדים", אלא פירושו 'עוד זאת ישמשו לעולם וכו'', וחסר 'ועוד זאת'. והוצרך לומר 'עוד זאת ישמשו לעולם שיאירו' מפני שהכתוב משמע שבא לומר שיהיו מאורות, וזה לא יתכן, דכבר אמר (פסוק יד) "יהי מאורות ברקיע השמים", אלא הא דכתיב "והיו למאורות" לא בא לומר שיהיו מאורות, רק הכתוב מספר שימושם למה נבראו המאורות ברקיע השמים, ואמר שהם נבראו לאותת ולמועדים ולהאיר על הארץ:
גימפעל כתב:מגופת חבית כתב:גימפעל כתב:היום הצצתי ב'מקרא מפורש' של עוז והדר על הפסוק והיה בענני ענן הם מביאים את הרד"ק של ענן שמוריד גשם.
מעוז והדר מהדורת שפה ברורה
אינו תחת ידי כעת חומש בראשית ממקרא מפורש
זו נקרא הטעיה אתה מביא ראיה מספר אחר.
איש_ספר כתב:אין כאן "בעיה", אלא רצון להתחקות אחרי העקרונות המנחים את המפרש.היא שיחתי כתב:איש_ספר כתב:ומשהו שקבלתי לכבוד שבת קודש:
מתוך הפירוש על פרשת ויכולו:חומש פשוטו של מקרא כתב: וְכָל צְבָאָם – הֵם וְכָל פְּרָטֵיהֶם, כָּל בְּרִיוֹתֵיהֶם הַכְּלוּלִים בָּהֶם. צְבָא הַשָּׁמַיִם הֵם הַמְּאוֹרוֹת, הַשֶּׁמֶשׁ וְהַיָּרֵחַ וְהַכּוֹכָבִים. כִּלְשׁוֹן הַכָּתוּב (דברים ד, יט) 'וְרָאִיתָ אֶת הַשֶּׁמֶשׁ וְאֶת הַיָּרֵחַ וְאֶת הַכּוֹכָבִים כֹּל צְבָא הַשָּׁמַיִם'; וּצְבָא הָאָרֶץ הֵם כָּל מִינֵי הַצְּמָחִים וּבַעֲלֵי הַחַיִּים אֲשֶׁר עָלֶיהָ, כּוֹלֵל הָאָדָם. וּבִכְלָל מַשְׁמָעוּת הָאָרֶץ, גַּם הַיָּם וְכָל אֲשֶׁר בּוֹ [כִּי הָאָרֶץ וְהַיָּם הֵם כַּאֲגוּדָה אֶחָת (א"ע)] (עפ"י רמב"ן).
והנה דברי רמב"ן:רמב"ן כתב: ו"צבא השמים" שני המאורות והכוכבים הנזכרים כענין וּפֶן תִּשָּׂא עֵינֶיךָ הַשָּׁמַיְמָה וְרָאִיתָ אֶת הַשֶּׁמֶשׁ וְאֶת הַיָּרֵחַ וְאֶת הַכּוֹכָבִים כֹּל צְבָא הַשָּׁמַיִם (דברים ד יט) גם יכלול השכלים הנבדלים כענין רָאִיתִי אֶת ה' יֹשֵׁב עַל כִּסְאוֹ וְכָל צְבָא הַשָּׁמַיִם עֹמֵד עָלָיו וגו' (מלכים א כב יט) וכן יִפְקֹד ה' עַל צְבָא הַמָּרוֹם בַּמָּרוֹם (ישעיהו כד כא) והנה בכאן רמז על יצירת המלאכים במעשה בראשית וכן נפשות האדם צבא השמים הנה
הה"ד ביום ההוא יצאו מלאכים מלפני וגו'...
לא מבין מה הבעיה שלא כולל את המלאכים בפירוש הפשט, ברמב"ן עצמו זה ברור שהוא הפריד אותם לתוספת לעיקר הפירוש "גם יכלול" ודו"ק
ובכן לדעתך לו המפרש היה בוחר להוסיף תיבת "מלאכים" (הכלולה סוכ"ס בתוך דברי הרמב"ן ששמו נקרא על הקטע) בין כל הפרטים המפורטים בפירוט רב והכלולים ב"וכל צבאם", הוא היה חוטא למגמת פירושו באופן מובהק?! לענ"ד, לא !
כיון שכך, ההשמטה המכוונת נותנת מקום למחשבה, שמא יש כאן מגמת שיטתית שקווים לה ניתנו לעיל: בקשה להאניש את התורה ולהורידה ארצה ככל הניתן.
עץ הדעת כתב:הדוגמא השלישית היא מה שכתבו בענין אדם וחוה, יצירי כפיו של הקב"ה, שעד שלא נכנסה בהם הדעה, לא הרגישו בבושת העירום, אבל כשנכנסה בהם 'דעה' מעץ הדעת, הרי מעתה הפכו לעדינים ורגישים יותר והבינו את גנות העירום. זה בערך הדברים.
כמובן שהם רמזו קצת בדברים שקודם אכילתם מהעץ הם 'לא התביישו מעצמם', וכוונתם שכשאדם נמצא בחברת אנשים, הרי יש לו בושה טבעית להיות ערום, וזה היה להם גם קודם אכילתם, אבל כיון שהיו לבד בעולם, הרי תחושת הבושה באופן שכזה היא מידה עדינה יותר ונובעת מהשגת הדעת שבעץ הדעת.
והנה באמת פירוש זה מחודש ביותר, כלומר שע"י אכילתם מעץ הדעת קיבלו מעלה יתירה, וידועים דברי המורה בראשיתו על מי שהעיז להעלות כן במחשבתו ושאל על כך כיצד חוטא נשכר. והרמב"ם עוד קודם שמשיבו נותן לו מוסר על כך שקורא את ספר הדרכת המין האנושי כמו שקוראים עיתון.. ואז משיב לו את שמשיב. נראה שעצם ההבנה הזאת היא טעות יסודית. ואינה שייכת לפשט ודרש.
ו.
בריה נמוכה כתב:
ראה בחומש באר המקרא של הרב שטיינברג שאף הוא
השמיט כל זכר למלאכים וכנראה התכוון אף הוא להוריד ולהשפיל את קדושת התורה.
ואגב הרב אנשין בחיבורו פשוטו של מקרא היה פתוח לפניו חומש זה של הרב שטיינברג
איש_ספר כתב:"המתקיפים" כמו "המסנגרים" אינם מדברים בקול ובסגנון אחד. ולכן כאשר עולה לדיון טיעון מסוג אחד, מיותר להתמקד בטיעון מסוג אחר. כנלענ"ד.החוזר כתב:אכן, לא הרב עץ הדעת האשים בכפירה, אבל המתקיפים אינם מסתפקים בהאשמות רכות שכאלה, אלא רוממות הכפירה בגרונם.
החוזר כתב:איש_ספר כתב:"המתקיפים" כמו "המסנגרים" אינם מדברים בקול ובסגנון אחד. ולכן כאשר עולה לדיון טיעון מסוג אחד, מיותר להתמקד בטיעון מסוג אחר. כנלענ"ד.החוזר כתב:אכן, לא הרב עץ הדעת האשים בכפירה, אבל המתקיפים אינם מסתפקים בהאשמות רכות שכאלה, אלא רוממות הכפירה בגרונם.
נאמן לגישתך זו נשמח להבין מה פשר המרדף חסר הפשרות אחרי המלאכים בפירוש. האם חזרנו לטענה שיש כאן כוונה משכילית, המכחישה מלאכים וניסים וכל מה שאיננו ארצי?
לדעת הרמב"ן צבא השמים כולל את נשמות האדם, והוא חידוש נפלא, שהאדם הוא בבחינת מה צבא השמים !ו"צבא השמים" שני המאורות והכוכבים הנזכרים כענין וּפֶן תִּשָּׂא עֵינֶיךָ הַשָּׁמַיְמָה וְרָאִיתָ אֶת הַשֶּׁמֶשׁ וְאֶת הַיָּרֵחַ וְאֶת הַכּוֹכָבִים כֹּל צְבָא הַשָּׁמַיִם (דברים ד יט) גם יכלול השכלים הנבדלים כענין רָאִיתִי אֶת ה' יֹשֵׁב עַל כִּסְאוֹ וְכָל צְבָא הַשָּׁמַיִם עֹמֵד עָלָיו וגו' (מלכים א כב יט) וכן יִפְקֹד ה' עַל צְבָא הַמָּרוֹם בַּמָּרוֹם (ישעיהו כד כא) והנה בכאן רמז על יצירת המלאכים במעשה בראשית וכן נפשות האדם צבא השמים הנה
איש_ספר כתב:בריה נמוכה כתב:
ראה בחומש באר המקרא של הרב שטיינברג שאף הוא
השמיט כל זכר למלאכים וכנראה התכוון אף הוא להוריד ולהשפיל את קדושת התורה.
ואגב הרב אנשין בחיבורו פשוטו של מקרא היה פתוח לפניו חומש זה של הרב שטיינברג
שטיינברג לא החתים על הפירוש שלו את הרמב"ן, והוא גם לא פירט בהרחבה כ"כ גדולה מה כולל צבאם, אכן מי שבחר לקרוא בשמו של הרמב"ן וטרח לפרט בשתי שורות מה כולל צבאם, ורק המלאכים לא יכשרו בעיניו, זה מוזר ומעורר מחשבה.
?
הויכוח לא מוסט לשום מקום, ככלל הדיון מתנהל כאן יפה מאד לגופם של דברים ולא לגופם של אישים, אם כי מידי פעם אנו מקבלים גם איזה מידע זניח לגופם של עורכי הפירוש.בריה נמוכה כתב:מה שמוזר ומעורר מחשבה זהו הסטת אפיק הוכיח מגופו של ענין לגופו של איש,
תוך השמצות שכאילו אני מתנגד לקבלה.
איש_ספר כתב:ומשהו שקבלתי לכבוד שבת קודש:
מתוך הפירוש על פרשת ויכולו:חומש פשוטו של מקרא כתב: וְכָל צְבָאָם – הֵם וְכָל פְּרָטֵיהֶם, כָּל בְּרִיוֹתֵיהֶם הַכְּלוּלִים בָּהֶם. צְבָא הַשָּׁמַיִם הֵם הַמְּאוֹרוֹת, הַשֶּׁמֶשׁ וְהַיָּרֵחַ וְהַכּוֹכָבִים. כִּלְשׁוֹן הַכָּתוּב (דברים ד, יט) 'וְרָאִיתָ אֶת הַשֶּׁמֶשׁ וְאֶת הַיָּרֵחַ וְאֶת הַכּוֹכָבִים כֹּל צְבָא הַשָּׁמַיִם'; וּצְבָא הָאָרֶץ הֵם כָּל מִינֵי הַצְּמָחִים וּבַעֲלֵי הַחַיִּים אֲשֶׁר עָלֶיהָ, כּוֹלֵל הָאָדָם. וּבִכְלָל מַשְׁמָעוּת הָאָרֶץ, גַּם הַיָּם וְכָל אֲשֶׁר בּוֹ [כִּי הָאָרֶץ וְהַיָּם הֵם כַּאֲגוּדָה אֶחָת (א"ע)] (עפ"י רמב"ן).
והנה דברי רמב"ן:רמב"ן כתב: ו"צבא השמים" שני המאורות והכוכבים הנזכרים כענין וּפֶן תִּשָּׂא עֵינֶיךָ הַשָּׁמַיְמָה וְרָאִיתָ אֶת הַשֶּׁמֶשׁ וְאֶת הַיָּרֵחַ וְאֶת הַכּוֹכָבִים כֹּל צְבָא הַשָּׁמַיִם (דברים ד יט) גם יכלול השכלים הנבדלים כענין רָאִיתִי אֶת ה' יֹשֵׁב עַל כִּסְאוֹ וְכָל צְבָא הַשָּׁמַיִם עֹמֵד עָלָיו וגו' (מלכים א כב יט) וכן יִפְקֹד ה' עַל צְבָא הַמָּרוֹם בַּמָּרוֹם (ישעיהו כד כא) והנה בכאן רמז על יצירת המלאכים במעשה בראשית וכן נפשות האדם צבא השמים הנה
הה"ד ביום ההוא יצאו מלאכים מלפני וגו'...
גור אריה בראשית פרק ג פסוק ח
(ח) שהיה מתהלך בגן. פירוש כי הקדוש ברוך הוא היה מתהלך בגן, ואם לא הוסיף 'שהיה' היה פירושו שהקול היה מתהלך, ולא שייך על הקול 'מתהלך', רק הולך, כמו "וקול השופר הולך וחזק" (ר' שמות יט, יט), אבל 'מתהלך' שהוא לשון מתפעל לא שייך רק על מי שהולך מעצמו ולרצונו, ובקול לא יתכן לומר כן, שאין הקול מתהלך לרצונו ולדעתו, ולפיכך צריך להוסיף 'שהיה', ועכשיו מתהלך קאי על השם יתברך שהיה מתהלך בגן:
ליטוואק פון בודאפעסט כתב:בא נחזור על ההנחות:
א. מחברי ספר פשש"מ לקטו מהראשונים והאחרונים את הפירושים על דרך הפשט הפשוט של המקרא
ב. מחברי ספר פשש"מ השמיטו כל דבר שאינו כלול בפשוטו של מקרא, אף אם המקור הוא קדוש וקדום, כי לא זה מטרתם.
ג. הרמב"ן ביאר על דרך הפשט ד'צבא' פירושו המאורות
ד. הרמב"ן כתב רמז על יצירת המלאכים
כלומר, הרמב"ן שלל להדיא את המלאכים מפשוטו של מקרא זו, ולכן הם מביאים על פי הרמב"ן שהפשוטו של מקרא הוא המאורות.
איפוא יש כאן מגמה?
הפצת המעיינות כתב:לצער י לא זכיתי להבין כאן כלום אבל ברור שבזה כולם שוים שכל אחד לא זז משיטת רבותיו ומפלגתו זה כשיטת מפלגת וואדרידזש וזה כשאר מפלגות ואסור לשנות הדעה
איש_ספר כתב:הויכוח לא מוסט לשום מקום, ככלל הדיון מתנהל כאן יפה מאד לגופם של דברים ולא לגופם של אישים, אם כי מידי פעם אנו מקבלים גם איזה מידע זניח לגופם של עורכי הפירוש.בריה נמוכה כתב:מה שמוזר ומעורר מחשבה זהו הסטת אפיק הוכיח מגופו של ענין לגופו של איש,
תוך השמצות שכאילו אני מתנגד לקבלה.
ולמה תקרא השמצה למי שמיחסים לו דעה המנגדת לקבלה? כאן למשל אילפת אותנו דעה, על כמה מהראשונים המתנגדים לקבלה, כולל ציטוטים נרחבים מדבריהם לפיהם קבלה שווה מינות. והיו גם הודעות שלצערי נמחקו.
בריה נמוכה כתב:האשכול שם היה מיועד להבאת שיטות חכמי ישראל שהתנגדו לקבלה ולרוב חידושם בעיני על דעות אחדים מהראשונים הבאתים שם... וסך הכל בהיותי מקורב לחסידי ברסלב....
איש_ספר כתב:בריה נמוכה כתב:האשכול שם היה מיועד להבאת שיטות חכמי ישראל שהתנגדו לקבלה ולרוב חידושם בעיני על דעות אחדים מהראשונים הבאתים שם... וסך הכל בהיותי מקורב לחסידי ברסלב....
ולענין עצמו:
הסיכום הנאה שלך, בהחלט מלמד על ההתרשמות שלך.
לטעמי, ככל שהאשכול הולך ומתארך, והדוגמאות הולכות ונערמות, הביקורת רק הולכת ומתחזקת. לא ממש חשוב מה היתה כוונת המפרש, ולא מעניין אם מדובר בזדון או בשגגה, בערמה או בטפשות, יותר חשוב התוצאה, והיא מדברת בעדה.
ארופאי כתב:העמק דבר:
וידעו כי עירמים הם. נתוסף להם שכל וטבע אנושי בלא דביקות כי באמת מאותו רגע אבד דביקותו בה' ונעשה כאחד האדם משלנו אלא שהיה חכם גדול כטבע זה האילן שמוסיף שכל אנושי והבין כי לילך ערום אינו דרך כבוד.
והאופן החמישי וכו' כדי שיהיה אדם ביישן כאדם הראשון וכו' וככל יתר האנשים שתיאר אותם הכתוב במעשים הראויים לשבח, ולא כתב אותם אלא כדי להרגיל בהם את האדם.
עץ הדעת כתב:א. מאמר האריז"ל שאדה"ר היה 'מוכרח' על חטאו, כלום מקומו ב'פשוטו של מקרא'?
ב. מה שאמרו מארי דרזין שלאדה"ר היו שתי נשים, היתכן להעלותו על ספר שמתאר את הפשט?
קו ירוק כתב:זו המגמה!
עיניים להם ולא יראו
ליטוואק פון בודאפעסט כתב:אכן, מגמה של פשוטו של מקרא. מה הבעיא? והאם אין זה עפ"י הרמב"ן?
למה לא לשמח יהודי:בריה נמוכה כתב:נשמח מאוד לשמוע מה אתה חושב על שאלות אלו. שנשאלו כאן באשכול
א. האם הגדרת רש"י היינו חלק נכבד מפירושיו כדרש הוא מקובל על רוב אלו שעסקו זה ?
ב. האם כבר הסכימו גדולי הדור להדפסת ביאור המקרא כפשוטו בחומש של הרב שטיינברג ?
ג. האם הנסים ומעלות אבותינו וכדומה המובאים במדרש (לאפוקי אלו המובנים מתוך פשש"מ) מוגדרים לדעתך כפשט או דרש ?
צופה_ומביט כתב:עץ הדעת כתב:א. מאמר האריז"ל שאדה"ר היה 'מוכרח' על חטאו, כלום מקומו ב'פשוטו של מקרא'?
ב. מה שאמרו מארי דרזין שלאדה"ר היו שתי נשים, היתכן להעלותו על ספר שמתאר את הפשט?
א. לפי כל המבארים בפשוטו של מקרא ש"והייתם כאלהים יודעי טוב ורע" היינו כוח הבחירה, מוכרח מזה - בפשוטו של מקרא - שעל אכילה זו היה מוכרח בלי בחירה. [ובאמת נדחקו בזה מאד בכל מיני חילוקים בין מהות הבחירה והיצר לפני החטא ואחרי החטא. ולצד זה קשה מאד משמעות הפרשה שיש כאן ציווי וחטא ועונש. כמו"כ יש מבארים כבר את צלם אלקים הכתוב בבריאת האדם שהוא כוח הבחירה, ולשיטתם א"א לבאר כנ"ל].
ב. למה מארי דרזין? חז"ל במדרש רבה. ומדויק בפסוק "זאת הפעם עצם מעצמיי וגו' לזאת ייקרא וגו'".
ויאמר האדם זאת הפעם רבי יהודה בר רבי אמר בתחלה בראה לו וראה אותה מליאה רירין ודם והפליגה ממנו וחזר ובראה לו פעם שנייה.
ויאמר קין אל הבל אחיו ויהי בהיותם וגו' על מה היו מדיינים? וכו' יהודה בר אמי אמר על חוה הראשונה היו מדיינין. אמר רבי איבו [חולק על זה:] חוה הראשונה חזרה לעפרה וכו'.
איש_ספר כתב:למה לא לשמח יהודי:בריה נמוכה כתב:נשמח מאוד לשמוע מה אתה חושב על שאלות אלו. שנשאלו כאן באשכול
א. האם הגדרת רש"י היינו חלק נכבד מפירושיו כדרש הוא מקובל על רוב אלו שעסקו זה ?
ב. האם כבר הסכימו גדולי הדור להדפסת ביאור המקרא כפשוטו בחומש של הרב שטיינברג ?
ג. האם הנסים ומעלות אבותינו וכדומה המובאים במדרש (לאפוקי אלו המובנים מתוך פשש"מ) מוגדרים לדעתך כפשט או דרש ?
א. לא רלוונטי לדיון.
ב. איני יודע מה טיבו של הפירוש. (שרבוב שמו של ר' שטיינברג כשהשראה, די מביך וד"ל)
ג. לא רלוונטי לדיון.
או בל"א: חשיבות ומעמד פירש"י - אינה משום היותו פשט, והכשלון בפירוש הכושל - אינו משום היותו פשט.
וכל שאר הדברים לעוסים כגרוגרת דר"צ.
אגב יתד נאמן וועדת רבניו, נאמן לדרכי לנסות לברר כל דבר מהשורש, דיברתי עם נציג ביה"ד של הגרנ"ק, שאחדים מרבניו חתומים על המכתב. לדבריו ביה"ד לא התיר לפרסם את המכתב בשום עיתון, כל זמן שהמו"ל התחייב לאסוף את הספרים. ביה"ד מצא שהמו"ל עמד בדיבורו ואסף את הספרים, ולכן לא ניתנה רשות לפרסם את המכתב בשום עיתון.
צופה_ומביט כתב:ב. ב"ר פרשה יח:ויאמר האדם זאת הפעם רבי יהודה בר רבי אמר בתחלה בראה לו וראה אותה מליאה רירין ודם והפליגה ממנו וחזר ובראה לו פעם שנייה.
שם פרשה כב:ויאמר קין אל הבל אחיו ויהי בהיותם וגו' על מה היו מדיינים? וכו' יהודה בר אמי אמר על חוה הראשונה היו מדיינין. אמר רבי איבו [חולק על זה:] חוה הראשונה חזרה לעפרה וכו'.
חזור אל “מטפחת ספרים ועיטור סופרים”
משתמשים הגולשים בפורום זה: Majestic-12 [Bot] ו־ 191 אורחים