איש_ספר כתב:(ופסטור לא מקילים בו כבישול לענין זה).
סגי נהור כתב:יין מתוק ראוי לשמו אין בו תוספת סוכר, ומתיקותו מסוכר ענבי הגפן עצמם שלא הפך כולו לאלכוהול (להבדיל מיין יבש).
דומני שהוספת סוכר נעשית רק ביינות זולים, ולא באופן מוצהר (בוודאי לא באופן שיאפשר לדון על ניכר או לא ניכר טעמו). ולכאורה זה גם מסביר את שתיקת הפוסקים בנושא.
קדמני הרב מק"מ.
עזריאל ברגר כתב:...ו/או "כהל מולסה" וכיו"ב.
(למי שאינו יודע: מולסה היא פסולת מייצור הסוכר שהיא נוזלית כדבש)
איש_ספר כתב:
והביאו בספרי המלקטים שבשורש דין זה מצינו לשונות מחולקים, יש מהראשונים שמשמע מדבריהם שדוקא אם עי"כ נשתנה שמו של היין לגמרי. אבל כל שהוא רק שם לוואי, עדין אסור, ולדבריהם לכאורה יין מתוק שלנו, אסור, וי"א - וכתבו אחרונים שכך פשטות ל' השו"ע - שכל שניכר טעמו של הסוכר (לאפוקי אם שם מעט סוכר להפיג חריפות או מרירות) שוב אין בו משום מגע יין, ולפי"ז יין מתוק שלנו אין בו משום מגע גוי.
איש_ספר כתב:
[לכאורה היה נוח יותר לנקוט בד' השו"ע שכ' דיין שיש בו דבש או פלפלין שאין בו משום מגע גוי, שהיינו שנשתנה שמו לגמרי, דאל"כ אינו מובן איך אותו יין שהתיר מרן לקדש עליו (או"ח סי' רע"ב) אין בו משום מגע גוי!]
סגי נהור כתב:לענין תוספת הסוכר לכאורה מא"ח ומא"ח ול"פ.
אבל זו -עזריאל ברגר כתב:...ו/או "כהל מולסה" וכיו"ב.
(למי שאינו יודע: מולסה היא פסולת מייצור הסוכר שהיא נוזלית כדבש)
אינה תוספת סוכר אלא תוספת אלכוהול (המיוצר מסוכר).
הבאר ההיא כתב:איש_ספר כתב:
והביאו בספרי המלקטים שבשורש דין זה מצינו לשונות מחולקים, יש מהראשונים שמשמע מדבריהם שדוקא אם עי"כ נשתנה שמו של היין לגמרי. אבל כל שהוא רק שם לוואי, עדין אסור, ולדבריהם לכאורה יין מתוק שלנו, אסור, וי"א - וכתבו אחרונים שכך פשטות ל' השו"ע - שכל שניכר טעמו של הסוכר (לאפוקי אם שם מעט סוכר להפיג חריפות או מרירות) שוב אין בו משום מגע יין, ולפי"ז יין מתוק שלנו אין בו משום מגע גוי.
יש צד שבשמא תליא מילתא או שלכו"ע בטעמא תליא מילתא אלא שנחלקו בגודל שינוי הטעם הנדרש ונקטו בשינוי השם כסימנא בעלמא לשינוי משמעותי?איש_ספר כתב:
[לכאורה היה נוח יותר לנקוט בד' השו"ע שכ' דיין שיש בו דבש או פלפלין שאין בו משום מגע גוי, שהיינו שנשתנה שמו לגמרי, דאל"כ אינו מובן איך אותו יין שהתיר מרן לקדש עליו (או"ח סי' רע"ב) אין בו משום מגע גוי!]
יתכן שהגזירה תלויה במה שנהגו הגויים לנסך, היינו לא כהרמב"ם שכל שפסול לנו לניסוך אין בו גזירה אלא מה שהם לא נהגו בניסוך.
איש_ספר כתב:
ב. כתבתי למעלה, שנחלקו ראשונים אם גזירת סתם יינם הוא דוקא ביין הראוי לניסוך על המזבח, שהוא יין שגם הגויים מנסכים לאליליהם, (ולפי"ז אף במעט סוכר שוב אינו יין שבכלל גזירה) או שגזרו בכל יין. להבנתי השטחית, בענין זה אין לנו הכרעה ממרן השו"ע להקל. ולהלכה גזרו בכל יין אף כזה שאינו ראוי לניסוך על המזבח. ולא שמענו להקל, אלא ביין שיש בו דבש ופלפלין שנשתנה טעמו עי"כ, שהוא סברא בפנ"ע, ולזה מסכימים אף הסוברים דלאו בניסוך תליא מילתא, שעל משקה כזה לא גזרו.
העירוני, דכבר מצינו כן לענין יין מבושל, שכשר לקידוש לדעת מרן, אע"פ שאין בו משום מגע גוי, ועכצ"ל שאין להשוות בדיניהם.איש_ספר כתב:ולפי"ז ייצא לנו קצת דין תמוה, איך אותו יין עצמו שיש בו דבש/סוכר ראוי לקידוש (שו"ע סי' רע"ב) ואינו בכלל יין לענין מגע גוי (שו"ע סי' קכג). אא"כ נימא שהיין הכשר לקידוש שיש בו דבש הוא בשיעור פחות מאותו יין שיש בו דבש שלא גזרו בו משום מגע גוי, אף שהלשונות (יין שיש בו דבש וכו') בשני המקומות שווים. וצ"ב
איש_ספר כתב:כאמור, כל הסוגיא אם יין האסור במגע גוי הוא הראוי לנסך דווקא, אינו ענין כלל להיתר יין שיש בו דבש ופלפלין. והרוצה לראות את היקף העניין יסור לערך יין של גויים באנצ"ת.
יוסף חיים אוהב ציון כתב:עיין יביע אומר ח"ח יו"ד סימן טו. ולהגרי"ש אלישיב זצ"ל בחוברת נתיבות הכשרות (אלול תשנ"ב עמוד יג).ובשו"ת מנחת יצחק ח"ז סא.
איש_ספר כתב:מה זה בנתיבות הכשרות, של בעלז? א"כ הרי שחוברת זו חסרה באוצר.
ומי יבא אחר המלך...נוריאל עזרא כתב:מחיפוש בגוגל מצאתי שיש לרב גורן זצ"ל גם תשובה בה הוא מתייחס לדברי הרב אלישיב זצ"ל אלו ונראה מהתיאור שדוחה אותם הנה כאן:
מכון חכמי ליטא כתב:ומי יבא אחר המלך...נוריאל עזרא כתב:מחיפוש בגוגל מצאתי שיש לרב גורן זצ"ל גם תשובה בה הוא מתייחס לדברי הרב אלישיב זצ"ל אלו ונראה מהתיאור שדוחה אותם הנה כאן:
איש_ספר כתב:יש"כ
הליכות שדה יש כמובן באוצר. מקופיא נראה שכולם עוסקים בפולמוס אם יין מפוסטר חשוב מבושל ולא בשיעור היין המתוק.
איש_ספר כתב:אעביר לממונים.
איש_ספר כתב:[/color][/b]באחד החיפושים ראיתי מכתב מהרב מאזוז בענין מגע בין מתוק, אך נשמט ממני ולא עלה בידי למוצאו. (הוראה בשמו נזכרה בספרו הרב טהרני אך כאמור בספר אחר ראיתי מכתב ממנו)
איש_ספר כתב:יש"כ
הליכות שדה יש כמובן באוצר. מקופיא נראה שכולם עוסקים בפולמוס אם יין מפוסטר חשוב מבושל ולא בשיעור היין המתוק.
יוסף חיים אוהב ציון כתב:איש_ספר כתב:יש"כ
הליכות שדה יש כמובן באוצר. מקופיא נראה שכולם עוסקים בפולמוס אם יין מפוסטר חשוב מבושל ולא בשיעור היין המתוק.
הם מדברים כמה יתמעט מהיין ברתיחה כדי שלא יהיה יין נסך.
נוריאל עזרא כתב:איש_ספר כתב:מה זה בנתיבות הכשרות, של בעלז? א"כ הרי שחוברת זו חסרה באוצר.
חסרים באוצר עוד יש חלק בה"ב אולי אפשר להשלים משם, אם כי החוברת המדוברת היא חוברת מספר 3 אלול תשנ"ב וחסרה גם שם.
עכ"פ תשובה זו של הרב אלישיב נמצאת כבר באוצר כאן: https://tablet.otzar.org/#/book/60047/p ... /0/end/0/c
בהליכות השדה 164[מדוע אין באוצר קובץ הליכות השדה?] יש תשובה של הרב אפרתי בעניין והוא מתייחס לדברי הרב אלישיב ומפנה הפניות להתייחסויות לדברי הרב אלישיב זצ"ל(כך הגעתי לתשובה שנמצאת כבר באוצר).
מחיפוש בגוגל מצאתי שיש לרב גורן זצ"ל גם תשובה בה הוא מתייחס לדברי הרב אלישיב זצ"ל אלו ונראה מהתיאור שדוחה אותם הנה כאן:
https://kotar.cet.ac.il/kotarapp/index/ ... =101978837
איש_ספר כתב:ככל הידוע יין מתוק פשוט מכיל סוכר. (צא וראה שאין חילוק בשיעור האלכהול בין יין מתוק ליין יבש) יינות מתוקים שאינם מכילים סוכר יש או יין בסגנון פורט, שהוא יין שעצרו את תסיסתו ולכן שמרו על מתיקותו הטבעית, וכדי שיהיה חריף מספיק מוסיפים לו אלכהול מבחוץ. היינות המתוקים של אור הגנוז הם בסגנון פורט, יש גם לטפרברג ולציון יין כזה, המחירים שלהם גבוהים, בין 75 ל100 ש"ח.
יש גם יין הנעשה מענבים שנבצרו בסוף העונה, יש לפטרברג יין כזה, (בקבוק צר וגבוה) כתוב עליו יין מבציר מאוחר. הענבים מתוקים בשיעור כזה שגם אחרי התסיסה עוד נותרת מתיקות טבעית. וישנו יין הנעשה מענבים הנבצרים כשהם קפואים אבל אינו מצוי בארצות שלנו. כל שאר היינות המתוקים כוללים סוכר. כך ידוע לי. ואם טעיתי אשמח לשמוע.
פלוריש כתב:דברי הרב גורן על יין מפוסטר נדפסו בשו"ת תרומת הגורן ח"ב סי' יז-יח, דברי הרב אפרתי בהליכות שדה הם תגובה לרב גורן
איש_ספר כתב:אעביר לממונים.
באחד החיפושים ראיתי מכתב מהרב מאזוז בענין מגע בין מתוק, אך נשמט ממני ולא עלה בידי למוצאו. (הוראה בשמו נזכרה בספרו הרב טהרני אך כאמור בספר אחר ראיתי מכתב ממנו)
איש_ספר כתב:חכ"א המציא לי
נוריאל עזרא כתב:איש_ספר כתב:[/color][/b]באחד החיפושים ראיתי מכתב מהרב מאזוז בענין מגע בין מתוק, אך נשמט ממני ולא עלה בידי למוצאו. (הוראה בשמו נזכרה בספרו הרב טהרני אך כאמור בספר אחר ראיתי מכתב ממנו)
לא מצאתי מכתב לעת עתה[גם חלק מהספרים חסומים לי בחיפוש כי אין לי האוצר לצערי ובע"ה אקווה שאזכה] אך מצאתי ביצחק ירנן שמביא ממה שכתב הרב מאזוז בגליון ספרו של הרב יצחק ירנן ומעתיק לשונו:
https://tablet.otzar.org/#/book/190738/ ... /end/328/c
משתמשים הגולשים בפורום זה: אין משתמשים רשומים ו־ 37 אורחים